TRADUCERE ȘI ADAPTARE GOGU_POMPIERU'
NOUL CINEMA PARADISO.
Da, Salvatore. Salvatore De Vita.
Adică cum nu-l cunoști, domnișoară?
Da, el e. Sunt mama lui.
Telefonez din Sicilia.
Înțeleg, nu-i acolo.
Atunci te rog, spune-mi...
656-220-56.
Mulțumesc. La revedere.
Mamă, nu are nici un rost să telefonezi.
E un om ocupat, cine știe unde e.
Și apoi, nici nu-și mai aduce aminte.
Haide, las-o baltă.
Nu a mai dat pe aici de 30 de ani.
Știi cum este.
Își va aminti.
Sunt sigură că-și va aminti. Il cunosc mai bine ca tine.
Dacă află că nu i-am spus, o să se supere.
Aș vrea să vorbesc cu domnul De Vita Salvatore.
Sunt mama lui.
Salvatore...
...cît e ceasul?
Foarte tîrziu.
Scuză-mă. Nu am avut cum să te anunț că întîrzii.
Dormi.
A telefonat mama ta.
M-a confundat.
Și tu ce i-ai spus?
Nimic. N-am vrut să o dezamăgesc.
Am avut o discuție lungă.
Mi-a spus că nu ai vizitat-o de 30 de ani.
Cînd vrea să te vadă, vine la Roma.
A sunat doar să spună asta?
Nu.
A mai spus că a murit cineva... pe nume Alfredo.
Înmormîntarea e mîine.
Cine-i, o rudă?
Nu. Culcă-te.
Toto!
Mai bine mai tîrziu decît niciodată.
De cîte ori să-ți zic? Fără clopoțel, nu pot continua.
Dormi întotdeauna. Ce faci noaptea, mănînci?
Părinte, acasă nici nu mîncăm după-amiază.
Așa a spus veterinarul. De-aia sunt obosit.
Știu de ce ești obosit. Crezi că nu știu?
Acum, fugi acasă. Am ceva de făcut.
- Pot să vin? - Nu, nu poți.
- Da, da! - Toto, ieși!
Vreau! Vreau!
Alfredo.
Poți să începi.
Iată că iar începem.
Imaginea!
Pepe, într-o zi vom avea totul.
Vom fugi împreuna.
Vom duce o viață ușoară...
undeva unde nimeni nu ne cunoaște.
Las-o baltă.
Nu mă mai iubești.
O pereche, două perechi!
100 lire! Nylon veritabil!
N-ar trebui să vi aici.
Îți tot spun... dar parcă vorbesc la pereți.
Dacă ia foc filmul...
așa mic cum ești, te aprinzi...
"...și te transformi într-o bucățică de carbune."
Măi, dar ce limbă lungă ai?
Într-o zi, o să ți-o tai.
Așa.
Pot s-o iau?
Ei bine, pot s-o iau?
Pot s-o iau?
Ești surd!
Trebuie să o lipesc la loc înainte de a returna filmul.
Ești ca rîia!
Atunci pe astea de ce nu le-ai lipit cind ai returnat celelalte filme?
Uneori nu mai găsesc locul, așa că nu le mai lipesc.
Oricum, se sărută prea mult.
Atunci pe astea pot să le iau?
Nu. Uite, vino aici.
Înainte să-ți dau un șut în cur, facem o înțelegere.
Ți le dau pe toate... cadou.
Mulțumesc.
Dar, unu, nu mai calci pe aici, și doi, le păstrez eu pentru tine. Ai priceput?
Bine.
Bine. Ne-am înțeles. Acum șterge-o.
Ce fel de înțelegere e asta?
Daca-s ale mele, de ce le ții tu?
Dacă te mai văd, îți sparg capul!
"Întîi trage, și apoi gîndește."
"Asta nu-i o treabă pentru oameni delicați, cîine trădător."
"Hei, tu! Porc mizerabil, ia-ți mîinile de pe aur!"
"Scîrboșenie neagră, dă-te la o parte...
sau îți stîlcesc mutra."
Mamă, dacă războiul s-a sfîrșit, de ce tata nu se întoarce?
O sa se întoarcă, o să vezi. Zilele astea.
Nu mi-l mai amintesc.
Unde-i Rusia?
Îți trebuie ani întregi să ajungi acolo și tot atît să te întorci.
Culcă-te. E tîrziu.
Poate pe maică-ta o impresionezi, dar nu și pe mine!
Învață și fă-te polițist! Puturosule!
Neispravitule! Du-te și învață!
Ei bine? Cît face 5 ori 5?
30.
Liniște!
Tabla înmulțirii cu 5.
1 ori 5 egal 5...
2 ori 5 egal 10...
3 ori 5 egal 15...
4 ori 5 egal 20...
5 ori 5?
40.
Liniște!
Boccia...
25.
Învață tabla înmulțirii, sau nu-ți vei găsi de lucru.
Pentru ultima data...
Cît face 5 ori 5?
Crăciun!
Am plătit biletul. Vreau să văd filmul.
Dă-te jos, drace.
Treci la locul tău.
Mai răi ca iepurii. Sunt pretutindeni.
Monștri mici.
Plec în Oregon.
Așteaptă-mă la fermă.
Să aștept un mort?
O distribuție de excepție...
cu John Wayne...
Claire Trevor...
Salut, tuturor!
- Nu pot să salut? - Avem două reprezențații astăzi.
Și? Am venit să dorm.
- Ce fumezi? - Americane.
Sări peste jurnal, Alfredo!
Bărbații și femeile care au luptat în secret...
curajoasele guerille, reunite la Roma...
pentru primul congres al rezistenței.
Ce scrie?
Sunt analfabet.
- Și tu? - Da.
Douăsprezece ore de epuizare...
și acasă nici măcar minimul necesar supraviețuirii.
Și totuși plasele lor...
cînd le scot, sunt pline.
Eram sigur!
De douazeci de ani merg la cinema și nu am văzut niciodată un sărut.
Oare cînd vom vedea?
Pupă-mă în cur!
- Don Vincenzo. - Tu și tu, la muncă.
Dar eu?
Du-te să-ți dea comuniștii.
O să le vină vremea. Nenorocitule.
Întotdeauna rămîn pe afară.
Bun film. Puștiul a jucat bine.
Păcat că nu a avut noroc.
Ce tîmpit să cumpere barca aia.
ldiotule, n-ai priceput nimic.
Baieți, munciți de dimineață pînă seara...
și nu-l întrebați cît vă dă.
Te-am căutat toată ziua. Ai cumpărat lapte?
Nu.
Și banii, unde-s?
Mi i-au furat.
I-ai cheltuit la cinematograf?
Da.
Cinema, întotdeauna cinema!
Doamnă Maria, așteptați.
Lăsați-l. Calmați-vă.
Și tu, de ce minți?
Știi că ai intrat gratis.
Spune-i mamei.
Poate că a pierdut banii înăuntru.
- Cît? - 50 de lire.
Ce-ai găsit în seara asta, pe sub scaune?
Un pieptene.
Două branțuri.
- O tabacheră. - Și?
50 de lire.
Ați văzut?
Mulțumesc, Alfredo.
- Noapte bună. - Bună ziua. - Noapte bună.
Am înțeles imediat.
Piața-i a mea!
E miezul nopții.
Plecați! Trebuie să închid piața.
Ai obosit, părinte?
La dus m-au ajutat sfinții.
La întors, sfinții doar privesc.
Dacă asta-i voința Domnului.
Ne vedem deseară.
Ce te doare?
Piciorul.
Ce pot să fac?
Alfredo, l-ai cunoscut pe tata?
Ce întrebare e asta. Cum să nu-l cunosc.
Înalt, subțire, simpatic, cu o mustață frumoasă, ca a mea.
Veșnic zîmbitor. Semăna cu Clark Gable.
Alfredo. Acum că sunt mare și trec în clasa a V-a...
nu crezi că pot să urc în cabina de proiecție...
și poate să fim prieteni?
"Îmi aleg prietenii după înfățișare, și dușmanii după inteligență."
Iar tu ești prea viclean ca să-mi fi prieten.
Întotdeauna le spun copiilor mei...
"Fiți foarte atenți cum vă alegeți prietenii."
Dar tu n-ai copii.
Cînd o să am așa o să le spun.
Nu mai plînge. Sunt aici.
Am stins focul. S-a terminat. Sunt aici.
Ce s-a întîmplat?
Nenorocitule!
Surioara ta ar fi putut să moară arsă.
Și numai din cauza ta!
O să mă distrugi!
Ți-am spus să nu mai pui filmele sub pat.
Au ars și fotografiile!
Aproape ai dat foc casei.
Tu și filmele tale tîmpite!
Cum de nu ți-e rușine ca la vîrsta ta să te joci cu un copil?
Ce te uiți la mine? Ce-am facut?
Cine i-a dat filmele?
Jură-mi că nu-i mai dai porcării de-astea. A înebunit!
Vorbește numai despre cinematograful lui Alfredo.
Alfredo și cinematograf!
Jurați-mi că nu-l mai lăsați în cinema. Jurați-mi!
Aveți cuvîntul meu.
Dumnezeu mi-e martor.
Cînd o să vină taică-tu acasă o să te biciuiască!
Tata nu se mai întoarce, și știu de ce.
E mort.
Nu-i adevărat.
O să vezi, se va întoarce.
Fumează ca turcii.
Nu. Cumpără-ți un bilet.
Ce-a fost asta?
Am să vă sparg mutrele! O să mă pomeniți!
Doamnă Anna!
Nu da vina pe mine. Nevastă-ta mi-a zis să-ți aduc de mîncare.
Dă-mi-o.
I-am spus mamei că nu tu mi-ai dat filmele.
Că n-a fost vina ta.
Am crezut că e o glumă că peliculele iau foc.
Atît am vrut să-ți spun. Acum plec.
Toto, vino aici.
Vino, așază-te.
Ascultă-mă bine. Am început meseria asta de la zece ani.
Pe atunci nu aveam aparatele astea moderne.
Filmele erau mute.
Proiecția se făcea manual...
cu manivela.
Cît era ziua de lunga învîrteam la manivelă!
Și era a naibii de grea manivela asta.
Dacă oboseai și încetineai puțin...
într-o secundă totul lua foc.
Ei bine, atunci de ce nu mă înveți?
Acum că nu mai e manivela totul e mult mai simplu.
Pentru că nu vreau, Toto.
Tu nu trebuie să faci munca asta.
Ești ca un sclav...
și veșnic singur.
Vezi același film de 100 de ori. Din cauză că n-ai altceva de făcut.
Vorbești cu Garbo și Tyrone Power ca un nebun.
Muncești tot timpul.
Chiar și de sărbători... De Paște, de Crăciun.
Ești liber doar în Vinerea Mare.
Și dacă nu l-ar fi crucificat pe Cristos vineri...
am fi lucrat și atunci.
Și atunci de ce nu-ți iei altă slujbă?
Din cauză că sunt tîmpit.
Cine altcineva ar mai vrea să fie operator?
Nimeni. Doar un cretin ca mine poate s-o facă.
Și pe de altă parte n-am avut noroc.
Ei? Vrei sa fi un ratat ca mine? Spune-mi?
Nu.
Bravo, Toto.
Ți-o spun spre binele tău.
Cocoțat aici, vara mori de cald și iarna de frig.
Respiri fum și gaze.
Și pînă la urmă nu cîștigi mare lucru.
Chiar nu-ți place nimic la ceea ce faci?
Cu timpul te obișnuiești.
Și apoi cînd stai singur aici sus...
dacă cinematograful e plin...
și oamenii rîd și se distrează.
Atunci și tu ești mulțumit.
Îți face plăcere să-i auzi rîzînd.
E ca și cum tu îi faci să rîdă...
îi faci să uite de necazuri.
Asta îmi place.
Ce-am vorbit cu tine! Ce-ai făcut?
Una spui și alta faci!
Maică-ta are dreptate! Ești nebun!
Cum o fi făcut dracul ăsta? A învățat urmărindu-mă.
Am să-i spun casierului să nu-ți mai dea drumul în cinematograf!
Și am să vorbesc și cu Părintele Adelfio! Gata cu treaba la biserică!
Alfredo!
Te-n măta!
Asta e! Am cîștigat! Am cîștigat!
Ciccio Napolitanul a cîștigat la loterie!
Napolitanul a cîștigat la loterie!
Ăștia din nord au întotdeauna noroc.
Piața e a mea! Doar a mea!
Stai liniștit! Ce ai, viermi în fund?
Ai o fabrică de păduchi aici.
Mișcă.
La ce vă zgîiți?
Hai cărați-vă.
Un comerciant are două magazine.
Într-unul vinde fructe.
Luați loc.
Profesore...
dînșii s-au prezentat la examenul de absolvire a școlii elementare.
Liniște!
Nenorocitule. Fiu de...
- Toto, ajută-mă. - Liniște!
Nu știu să fac afurisita asta de problemă.
Francesco Messana...
în numele legii ești arestat.
Pupă-mă în cur! Conțopistule!
Fi foarte atent aici pelicula poate lua foc.
Dacă se întîmplă, repede tai aici și aici, altfel se aprind și bobinele?
Niciodată. Niciodată n-am să permit așa ceva.
Ai priceput pe ce parte e gelatina?
Are gust bun.
Astea-s buletinele ce însoțesc filmul. Se păstrează.
Așa voi face, Alfredo.
Să nu uiți.
Astăzi tu încarci bobinele.
- E atît de înalt! - În felul ăsta vei putea lucra singur.
Stați nemișcați.
- Ce bucățică! - E rîndul meu!
Copii, salutați-l pe Peppino. El pleacă în Germania.
De Francesco, de ce nu vrei să-ți saluți colegul?
Pentru că tata spune că e comunist.
Domnul să te aibe în pază, mamă.
Chiar va găsi de lucru în Germania?
Nu se știe. E o aventură...
trăiești cu speranța.
Țară de căcat...
Du-te în Germania, tu și cu comuniștii tăi.
La revedere, mamă.
La revedere, Peppino! Întoarce-te repede!
Ce bine că Germania e mai aproape decît Rusia.
Pentru prima oară după șase ani,
cînd vedem moda de primăvară.
Spre deosebire de perioada războiului...
Am să vă sparg mutrele!
"O să mă pomeniți!"
Așa să știți.
Încă o pagină dureroasă...
a tragediei compatrioților noștri în Rusia.
Ministerul Apărării...
a anunțat o nouă listă a soldaților italieni decedați...
considerați dispăruți pînă acum.
Numele vor fi publicate de autoritățile militare.
Familiile vor fi înștiințate de autoritățile militare.
Pentru moment nu știm unde este înmormîntat.
Acestea sunt actele pentru pensie. Dacă vreți să le semnați.
Afară! Nu mai repetăm spectacolul!
E tîrziu. Fiți înțelegători. Nu putem să-l mai punem o dată!
Unii l-au văzut de două ori!
Așteptăm de o oră!
Mîine avem alt film.
Un western. Pe cuvînt de onoare! Mergeți la culcare.
Aștia distrug cinematograful! O să crape!
Alfredo, lasă-ne înăuntru!
Ce pot să fac?
"Gloata nu gîndește.
Nu știe ce face."
Spencer Tracy a spus-o în "Fury."
Ei bine, ce zici?
Să facem în așa fel încît să vadă filmul și nebunii ăștia?
Poate. Dar cum? Se poate?
"Nu aveți încredere în vorbele mele, dar veți fi nevoiți să credeți ceea ce vedeți."
Suie-te pe scăunel.
Fi atent.
Abracadabra...
și trecem în partea cealaltă.
Du-te și uită-te pe fereastră, băiete.
Alfredo, e minunat.
Aici! E filmul!
Bravo, Alfredo.
Mulțumim, Alfredo!
Ce se întîmplă?
E filmul!
Intră în casă!
Alfredo, nu se aude nimic!
-Să le facem și cadoul ăsta? -Da!
Vrei să cobori?
Du-te.
-Privește. -O Doamne.
Nunzio, jumătate de preț.
Trebuie să cumpărați bilete.
La preț redus.
Te-n măta! Piața aparține tuturor!
O, nu-i așa!
Piața-i a mea! Nu glumiți cu asta că mă enervez!
Ajutor! Ajutor!
Săracul Alfredo. Ce nenorocire.
A ars!
Ce o să facem acum?
Am rămas fără distracție. Fără nimic.
De unde o să strîngem banii să-l reconstruim?
Ia te uită la napolitan. Așa de spilcuit, e de nerecunoscut.
Cine are bani să reconstruiască cinematograful?
Noul Cinema Paradiso!
Intrați, intrați.
Acest cinematograf este pentru voi!
E doar un copil. Cum te descurci cu legea muncii?
Am luat licența pe pile.
Eu nu mă pricep.
Oficial, eu sunt proiecționistul, dar banii îi încasează Toto.
Toto, să fi tot timpul atent. Să nu adormi.
Să nu se întîmple altă nenorocire.
Să faci ce te-a învățat Alfredo. Fi binecuvîntat fiule.
Mulțumesc, părinte.
Ce-i cu mutrele astea de înmormîntare? Viața merge înainte! Veselie! Muzică!
Ce bunătate!
Tatăl nostru...
Se sărută!
N-am să mă uit la filme pornografice.
Bravo Don Ciccio!
Mai e loc și pentru mine în noul paradis?
Alfredo!
Toto, după ce închizi îl aduci tu acasă.
Eu plec, Alfredo.
Mă bucur că ai venit.
Cum mai e la școală?
Bine, dar acum că muncesc...
poate că n-am să mă mai duc.
Nu. Nu, Toto.
Nu face asta.
O să te capeți cu praful de pe tobă.
De ce? Ce înseamnă?
Înseamnă...
că treaba asta nu-i meseria ta.
Acum cinema Paradiso are nevoie de tine...
și tu ai nevoie de cinema Paradiso...
dar nu va dura.
Într-o bună zi vei avea altceva mai bun de făcut.
Alte lucruri...
mai importante.
Cu siguranță mult mai importante.
Eu știu. Acum că mi-am pierdut vederea...
văd mai multe... lucruri pe care nu le vedeam înainte.
Meritul îți aparține, pentru că mi-ai salvat viața.
Nu am să uit.
Nu fă figura asta.
Încă nu sunt senil. Vrei o dovadă?
Da.
Ei bine, să vedem.
De exemplu...
în clipa asta, filmul e neclar.
Verifică.
Ai dreptate, e neclar.
Cum de ai știut?
Prea greu să-ți explic.
Ce faci? Privește filmul. Mîrlanilor!
Fi atent.
Ce ți-am spus, nu mai ia foc.
Progresul vine întotdeauna prea tîrziu.
Muncitori...
E nouă.
Nu-i rea.
Simpatică.
Tatăl ei e noul director al băncii. Mîndrie, lux și confort.
Își ține cărțile cu bluza, să nu-și murdărească mîinile.
Du-te omule, du-te!
Scuză-mă.
Ți-a căzut asta.
Mulțumesc.
N-am observat.
Mă numesc Salvatore. Pe tine?
Elena. Mă numesc Elena.
Voiam să-ți spun, ei bine, data trecută în gară...
Proiectorul cel mic? Filmul tău?
Ce vezi?
Măcelari tranșînd un vițel.
O baltă de sînge pe podea.
Și în balta aia e adus un alt vițel...
ce urmează să moară.
De ce te-ai oprit? Ce vezi?
Nimic. Nu se vede nimic. Imaginea e neclară.
O femeie.
E o femeie.
Da, o fată pe care am văzut-o în gară.
Cum arată?
E foarte drăguță.
De vîrsta mea, zveltă, păr lung, castaniu.
Ochi mari, albaștri, sinceri.
O aluniță pe buză.
Foarte mică. O poți vedea doar de aproape.
Cînd zîmbește, te simți de parcă... Nu știu...
Te-ai îndrăgostit...
Dragostea...
Știu cum e, Toto. Cele cu ochii albaștri sunt cele mai dificile.
Orice ai face, nu-ți vor fi prietene.
N-ai ce face.
Cu cît e mai matur omul, cu atît mai profunde îi sunt sentimentele.
Și dacă iubește, suferă, știind că nu are scăpare.
E frumos ce spui.
Dar trist.
N-am spus-o eu. A spus-o John Wayne în "The Shepherd of the Hills."
Ce șmecher ești Alfredo.
-Salut, Elena. -Salut.
De ce alergi?
Din cauză că...
voiam să-ți spun...
îți mai amintești cînd...
Frumoasă zi, nu-i așa?
Da, e frumoasă.
Scuză-mă, trebuie să plec. La revedere Salvatore.
Ce tîmpit. Ce tîmpit!
" Frumoasă zi, nu-i așa?"
Ce dobitoc!
Ți-am spus.
Credeai că glumesc.
Dar ascultă-mă, cele cu ochi albaștri sunt cele mai dificile.
Dar de ce? Trebuie să fie o cale să le faci să înțeleagă.
Nici nu încerca. Cînd e vorba de sentimente, nu-i nimic de înțeles...
și nimic de explicat.
Se pare că tu ai creat lumea!
E meritul Domnului...
El a creat lumea în două, trei zile...
mie mi-ar fi luat ceva mai mult...
dar cu siguranță, aș fi făcut-o mai bună.
Vezi e așa cum am zis, ai răspuns la toate.
Doar pentru tine, Toto, am să-ți spun o poveste.
Hai să ne așezăm puțin.
Odată...
un rege a dat o petrecere...
pentru cea mai frumoasă prințesă din regat.
Un soldat care stătea de strajă...
a văzut-o pe fiica regelui.
Era cea mai frumoasă dintre toate...
și pe loc s-a îndrăgostit.
Dar ce e un simplu soldat...
pe lîngă fiica regelui?
Pînă la urmă a reușit să o întîlnească...
și i-a spus că nu mai poate trăi fără ea.
Prințesa a fost impresionată de profunzimea sentimentelor lui...
încît i-a spus:...
"Dacă poți să aștepți...
100 de zile și 100 de nopți sub balconul meu...
în final voi fi, a ta."
Imediat soldatul s-a dus și a așteptat o zi...
două zile, zece, apoi douăzeci.
În fiecare seară prințesa controla afară...
și el nu se mișca deloc!
Pe ploaie, pe vînt, în ninsoare, el era acolo.
Avea gainaț pe cap, albinele îl înțepau...
dar el nu s-a mișcat.
În final...
după a nouăzecea noapte...
a devenit...
uscat, și livid.
Lacrimile-i șiroiau pe obraz.
Nu se putea abține.
Nu mai avea putere nici să doarmă.
Și în tot timpul ăsta, prințesa l-a privit.
Și a venit și cea de-a nouăzeci și noua noapte...
și soldatul s-a ridicat, și-a luat scaunul...
și a plecat.
Cum așa? La sfîrșit?
Chiar la sfîrșit.
Și nu mă întreba ce înseamnă. Nu știu.
Dacă vei înțelege, să-mi spui și mie.
Doar două zile?
și ce-mi pasă mie că sunt închiriate...
Cum adică numai două zile Oamenii or să mă omoare.
Știu, știu, dar chiar dacă începe la 8 dimineața n-am să reușesc!
Regiunea e mare!
Am să vă reclam la Roma!
O să plătești!
Sunt din Neapole, plesniți-ar inima!
Se vede leagănul cu fetița care doarme.
Adu ceva repede!
"Avocatul mi-a spus. Acum știu."
Avocatul mi-a spus. Acum știu.
"Și toată lumea trebuie să afle. Da, toată lumea."
Toată lumea să afle.
"Mă crezi?"
"Da, te cred."
"Casa noastră. Cît am visat la ea."
"Tonino!"
"Mama."
"Mama!"
"Sfîrșit."
Nu-mi place. Nu-mi place.
Am tăiat genericul din final ca să meargă mai repede.
Grăbește-te cu prima parte. Pun un jurnal.
O să chem poliția. Luați-l.
Un moment. Un moment!
Uite partea întîi.
Grăbește-te.
Haide molîule. Dă-i drumul!
Animalelor. Liniște!
Ce se întîmplă, Toto, or să explodeze!
A trecut o jumătate de oră de cînd aștept!
Ce pot să fac?
Unde naiba e? Ce mă fac.
Calmați-vă, calmați-vă.
Știți, ca să văd filmul ăsta...
mi-am lăsat nevasta bolnavă în pat...
Și pînă acum n-am văzut nimic.
Dacă nu vine în zece minute, ne dai banii înapoi.
Mie și tuturor celor de aici!
Sau cu bastonul, dărîm locul ăsta!
Calmați-vă! Calmați-vă și lăsați-mă să vorbesc.
Știți cum facem? Vedeți prima parte altă dată.
Liniște!
Am văzut tot filmul. Vă povestesc eu ce lipsește.
Alfredo, ce-i?
Nu pot. E un sacrilegiu.
Părinte, am nevoie urgentă de tine...
din cauză că am îndoieli...
îndoieli groaznice îmi macină sufletul.
Sufletul.
Părinte, am păcătuit.
-Despre asta vorbim mai tîrziu. -Dar cine...
Stai acolo. Nu te mișca.
Poartă-te normal. Sunt Salvatore.
Ce faci aici?
Alfredo, e groaznic ceea ce spui.
Știu.
Să luăm de exemplu miracolul cu pîinea și peștii.
Ce-i cu el?
Întotdeauna m-am întrebat, cum a fost posibil?
Trebuia să-ți vorbesc.
Ești frumoasă, Elena.
Asta voiam să-ți spun.
Cînd ne întîlnim, nu pot spune nimic cum trebuie...
din cauză că mă trec fiori.
Nu știu ce trebuie să fac în situațiile astea.
E prima dată.
Dar cred că sunt indrăgostit de tine.
Părinte, am păcătuit.
Te iert, în numele Tatălui...
al Fiului și al Sfîntului Duh.
Mergi în pace.
Cînd rîzi, ești și mai frumoasă.
Salvatore, ești foarte amabil, îmi ești foarte simpatic...
dar nu sunt îndrăgostită de tine.
Nu-mi pasă. Am să aștept.
Poftim?
Ca și tu să te îndrăgostești de mine.
Ascultă-mă bine.
În fiecare noapte după muncă, voi veni să stau în fața casei tale.
Și voi aștepta. În fiecare noapte.
Cînd te răzgîndești, deschide fereastra.
Atît. Și voi înțelege.
Acum înțelegi?
Da, în sfîrșit, Am înțeles.
Data viitoare, nu mai spune ereziile astea.
Ai scăpat din flăcările cinematografului,
dar de Flăcările Veșnice...
nimeni nu te poate salva.
Cincisprezece secunde pînă la Anul Nou!
14, 13, 12...
Ce vrei? Mașina e încă în rodaj.
Cum o să ajungem acasă?
Oprește! Oprește!
O, Doamne, e tatăl meu.
Bună seara, domnule Mendola.
-Bună seara... -Bună seara.
Programul rulează la Arenele Imperia.
Cum e. Spectacolul de-abea a început.
Biletele la control.
Salvatore, dragostea mea.
Trebuie să-mi petrec întreaga vară cu ai mei, departe de tine.
Zilele parcă nu mai trec.
Găsesc numele tău peste tot... dacă citesc o carte, dacă fac un rebus...
dacă răsfoiesc un ziar.
Te am întotdeauna în fața ochilor.
Astăzi, am o veste cam rea.
În octombrie ne mutăm la Palermo, unde voi merge la universitate.
Va fi greu să nu te văd în fiecare zi.
Dar fi fără grijă, de cîte ori voi putea...
voi veni la tine la Cinema Paradiso.
Sunt orb!
Cînd se va termina vara asta de rahat?
În film, s-ar fi terminat deja.
Un cadru de încheiere și gata. N-ar fi gozav?
Spune-le că a fost Ulise!
Elena... Dar cînd...
Astăzi.
Nu-ți poți imagina ce scuze a trebuit să inventez să vin aici.
Mă duc să fac armata la Roma. Plec vineri dimineață.
Voi veni sa-mi iau rămas bun la Cinema Paradiso.
Vin joi după-amiază la ora 5:00 cu autobuzul.
Poate armata a făcut o greșală. Oricum, Roma e frumoasă.
Încarcă bobinele pentru mîine, să fie gata pentru noul operator.
Hei, fruntea sus.
Te voi aștepta. Nu-ți fă griji.
Slujba va fi tot aici.
Am să te aștept, mă auzi?
Nu fi trist.
Haide!
Transmisionistul Di Vita, Batalionul 3, Compania 9, ordonați!
A transferat-o tatăl ei? Cum e posibil? Și nimeni nu știe unde?
Te-n măta! Nu vrei să mă ajuți! Idiotule!
Ai slăbit.
Se vede că n-ai dus-o bine?
Mi-au spus că nu mai ieși...
și că nu vorbești cu nimeni.
De ce?
Știi cum e.
Mai devreme sau mai tîrziu îți vine vremea...
fie că vorbești fie că nu...
e același lucru.
Așa că mai bine tac.
E cald aici.
Toto, du-mă la mare.
La petrecerea de Crăciun, un locotenent a pișcat de fund o fată.
Cînd s-a întors, era fiica colonelului.
Îngrozit, locotenentul a spus...
"Domnișoară, dacă inima vă e la fel de dură ca ceea ce am atins, sunt un om mort."
Ai mai văzut-o?
Nu.
Și nimeni nu știe unde e.
Poate că așa a fost să fie.
Toți avem o stea călăuzitoare.
Pleacă de aici.
De pe pămîntul ăsta blestemat.
Cînd trăiești aici zi de zi...
crezi că e centru Pămîntului.
crezi că nimic nu se va schimba vreodată.
Apoi pleci, un an, doi.
Și cînd te întorci, totul e schimbat.
Firul s-a rupt.
Lucrul pentru care te-ai întors nu mai e aici.
Ce-a fost nu mai e.
Trebuie să pleci pentru mult timp...
mulți ani...
înainte să te întorci la ai tăi...
la locul unde te-ai născut.
Dar acum, nu. Nu-i posibil.
Acum ești mai orb ca mine.
Cine a spus-o? Gary Cooper? James Stewart? Henry Fonda?
Nu, Toto.
Nimeni n-a spus-o.
Asta o spun eu.
Viața nu-i ca-n filme.
Viața...
e mult mai grea.
Fugi de aici.
Întoarce-te la Roma. Ești tînăr...
lumea e a ta.
Și eu sunt bătrîn.
Nu vreau să te mai ascult vorbind.
Vreau să aud vorbindu-se despre tine.
Nu te întoarce.
Nu te gîndi la noi.
Nu te uita înapoi. Nu scrie.
Nu te lăsa cuprins de amintiri. Uită-ne.
Dacă nu reziști să nu te întorci, nu veni să mă vezi.
N-am să-ți dau voie în casă. Înțelegi?
Mulțumesc.
Pentru tot ce ai făcut pentru mine.
Orice vei face, să faci cu dragoste.
Așa cum ai iubit cabina de proiecție de la Paradiso...
cînd erai de-o șchioapă.
A plecat. Toto! Adio!
Am ajuns prea tîrziu, ce păcat.
E Toto. Am știut eu...
-Toto. -Ce mai faci mamă?
Vezi ce frumoasă e casa?
Am renovat-o toată, numai mulțumită ție.
Am o surpriză pentru tine. Vino.
Ești obosit?
Ai timp să te odihnești înainte de înmormîntare.
Nu, mamă, e doar o oră cu avionul.
N-ar trebui să-mi spui asta după toți acești ani.
Vino. Am pus totul aici. Toate lucrurile tale.
Ar fi fost mulțumit că ai venit, Toto.
Tot timpul vorbea despre tine. Tot timpul.
Pînă la sfîrșit.
El... te-a iubit.
A lăsat două lucruri pentru tine.
Înainte să pleci...
să mă cauți.
De cît timp l-ați închis?
În mai, se fac șase ani. Nimeni nu mai venea.
Știți mai bine ca mine... criza economică, televiziunea, casetele video.
Cinematograful a rămas doar un vis.
Primăria a cumpărat locul ca să construiască o parcare.
Sîmbătă îl demolează. Ce păcat.
De ce-mi vorbiți cu "dumneavoastră"?
Cîndva nu era așa.
Acum ești cineva, sa-ți spun "tu" e foarte greu.
Dar, dacă insiști, Toto.
Scuză-mă.
Cine ar fi zis... ...Toto.
Astea sunt lucrurile pe care ți le-a lăsat.
Nu s-a gîndit niciodată să mă întîlnească?
Nu, niciodată.
Odată mama ta i-a spus...
că dacă el ar fi vrut, tu cu siguranță ai fi venit.
S-a enervat. A spus...
"Nu, Toto nu trebuie să se mai întoarcă niciodată în Giancaldo!"
N-a spus-o cu răutate.
Era un bun creștin.
Cine știe ce-i trecea prin cap.
În ultima vreme, spunea lucruri ciudate.
Cu puțin înainte să închidă ochii...
i-a spus mamei tale că nu trebuie să te anunțe.
Poftiți.
La ce te gîndești, Toto?
Mă gîndeam, că întotdeauna mi-a fost teamă să mă întorc.
Și acum, după atîția ani, am crezut că am devenit mai puternic...
că am uitat multe lucruri.
Dar, de fapt...
îmi amintesc totul...
de parcă nici nu aș fi plecat.
Acum, cînd mă uit în jur, nu mai recunosc pe nimeni.
Și pe tine, mamă...
te-am părăsit.
Am fugit ca un hoț...
fără nici o explicație.
Și eu nu ți-am cerut-o niciodată.
Nu trebuie să-mi explici nimic.
Întotdeauna m-am gîndit că ai făcut bine ce ai făcut.
Ai făcut bine că ai plecat.
Că ai reușit să faci ce ți-ai dorit.
Cînd îți telefonez, întotdeauna îmi răspund alte femei.
Dar pînă acum nu am descoperit nici una...
care să te iubească cu adevărat.
Aș fi înțeles, să știi.
Mi-ar fi plăcut...
să te văd așezat la casa ta...
...că te-ai îndrăgostit.
Dar viața ta e acolo.
Aici sunt doar fantome.
Lasă-le, Toto.
E piața mea. E a mea. Piața e a mea.
Verifică pe aici. După ce termini poți pleca.
Bine Toto. Și felicitări pentru film. Extraordinar.
Mulțumesc.
SFÎRȘIT
TRADUCERE ȘI ADAPTARE GOGU_POMPIERU'